I BEGYNDELSEN VAR DER INTET
FRISTELSE FØRTE TIL SYND
EFTER AT VÆRE BORTVIST FRA EDENS HAVE, FIK ADAM OG EVA TRE SØNNER
KAIN, ABEL OG SETH
KAIN DRÆBTE ABEL, OG FLYGTEDE TIL ØSTEN
HER FIK HAN HUSLY AF EN FLOK FALDNE ENGLE
VOGTERNE
VOGTERNE HJALP KAINS EFTERKOMMERE
MED AT BYGGE EN STORSLÅET CIVILISATION
KAINS BYER SPREDTE ONDSKAB
FORTÆREDE HELE VERDEN
KUN SETHS EFTERKOMMERE -
- BESKYTTER OG FORSVARER HVAD DER ER TILBAGE AF SKABELSEN
I DAG BLIVER, DEN SIDSTE AF SETHS SLÆGT, EN MAND
Fra Adam til Seth. Fra Seth til Enosh.
Fra Enosh til Kenan.
Fra Kenan til Mahalal´el.
Til min far, Methusalem. Og til mig
I dag går denne fødselsret over til dig.
Noa, min søn.
Skaberen skabte Adam i sit billede, og placerede verden i hans varetægt.
Det er dit arbejde nu. Dit ansvar.
Må du gå sammen med Skaberen. I retfærdighed.
Derfor siger jeg...
Tubal-kain!
Noa, gem dig.
Vi slår os ned her.
Jorden er rig på Sohar.
Dette er Skaberens land.
Hvad laver du?
Din Skaber?
Mine miner er tørlagte.
Min by på bjerget må have mad.
Og hvad har Han gjort?
Han forbandede os, og efterlod os uden midler til at overleve.
Og pokker tage mig, om ikke jeg vil gøre, hvad der kræves.
Og hvis jeg ikke kan tage, hvad jeg vil ...
Dette relikvie tilhører Kains efterkommer. Seths blodlinje stopper her.
Det er vores. Grav nu!
Oversat af RELEASED - www.HoundDawgs.org -
Kam, hvad laver du?
Den er smuk.
Den er som andre blomster.
De er rodfæstet i jorden. Og der bør de være.
De har et formål. De spirer.
De blomstrer, og vinden bærer deres frø med sig, så flere blomster vokser frem.
Vi samler, hvad vi har brug for.
Hvad vi har brug for. Forstår du det?
Sem... Kam.
Lad os gå.
Mennesker. Gem jer.
Du fandt vores bytte. Hvor heldigt.
Men måske ikke for dig.
Det er længe siden, vi har spist kød.
Længe siden vi har set et dyr.
Rolig.
Hvad vil du?
Retfærdighed.
- Hvorfor dræbte de den? - De spiser dem.
Hvorfor?
De tror, det gør dem stærkere.
Passer det?
Glem ikke, at styrke kommer fra Skaberen.
Mor!
Det er din familie.
Kam så menneskejægere i dag.
De nærmer sig.
- Hvordan var han? - Lidt for interesseret.
Han måtte jo se det før eller siden.
Jeg så også noget andet.
En blomst.
Den spirede fra det rene ingenting.
Hvil dig.
Måske finder du en måde, at gøre tingene rigtige på.
Methusalem.
Talte han til dig?
Det tror jeg.
Vil han hjælpe os?
Han vil tilintetgøre Verden.
Det bliver en lang og farlig rejse for knægtene.
Hvordan ved du, din bedstefar stadig lever?
Det gør jeg ikke. Jeg så hans bjerg.
Vi må finde ham, og spørge ham om han ved, hvad vi skal gøre.
Far, kan du hjælpe mig med dette?
Vi kunne tage drengene og finde et sted, hvor vi kan gemme os.
Vi kan ikke gemme os.
Vi burde allerede være gået.
Lad mig vise dig det. Sæt dig her.
Næste gang de kommer forbi, finder de os ikke her.
- Der er byer forude. - Vi kommer ikke tæt på dem.
- Er det en Sohar-mine? - Ja, indtil de tømte den.
Skal vi gå udenom?
Nej.
Tror du, de alle er døde?
Det ser sådan ud.
De må have været på plyndringstogt her.
Og så har andre udplyndret dem.
Bliv sammen.
Far, her.
Må jeg se?
Hvad hedder du?
- Har du et navn? - Ila.
- Jeg hedder Ila. - Ila.
Det skal nok gå, Ila.
Det her er Sem. Han vil nu holde dine hænder.
Vi må afsted. Nu.
Op på bakken. Løb.
Der kan vi ikke løbe hen.
Vi har intet valg. Skynd jer.
Sem.
Løb hen til din mor. Gør, som der bliver sagt.
Jeg elsker dig. Løb!
Er der sket dig noget?
Vi er her for at møde Methusalem. Min bedstefar.
Et barn af den ældre?
Du burde have dræbt dem.
- Men, Semyaza ... - Det er mennesker, Og.
- Glemmer du hvordan de forrådte Skaberen? - Det er Ham, som sender os.
De lyver.
Efterlad dem her, så de kan rådne op.
- Hvem er de? - Vogterne.
Far?
- Sov nu. - Syng for mig.
Jeg vil have min far, så han kan synge for mig.
Jeg mistede også min far, da jeg var yngre.
Han sang denne sang for mig, når jeg ikke kunne sove.
Vil du høre den?
Såret er slemt.
Hun får aldrig børn.
Hvis feberen ikke tager hende, tror jeg, at hun overlever.
Følg mig.
Jeg beklager, at jeg skræmte jer.
- Vogterne har lært af frygte menneskene. - Hvorfor hjælper du os så?
Skaberen skabte os på andendagen, dagen, hvor han skabte himlen.
Vi vogtede over Adam og Eva.
Så deres skrøbelighed og kærlighed.
Og vi så deres syndefald, og fik medlidenhed.
Dengang var vi ikke sten, men lys.
Det var ikke meningen, at vi skulle blande os.
Og dog besluttede vi at hjælpe menneskeheden.
Og da vi var ulydige mod Skaberen -
- straffede han os.
Vi blev omfattet af jeres verden.
Klippe og slam omsluttede vor lysende glød.
Og dog lærte vi menneskeheden alt, vi vidste om Skabelsen.
Med vor hjælp rejste menneskene sig, og blev store og mægtige.
Dernæst vendte de vores gave til vold.
Kun én mand beskyttede os.
Din bedstefar Methusalem.
Vi blev jagtet, og de fleste af os dræbt.
De overlevende var fanget i deres stenede hylstre -
- strandet i denne ødemark.
Vi bønfaldt Skaberen, om at tage os hjem igen, men han forblev tavs.
Og nu hævder du, at du har hørt hans stemme?
Semyaza kan ikke acceptere det -
- da det var mennesket, der ødelagde jorden.
Men jeg ser på dig, og ser et skær af Adam.
Manden, jeg kendte. Manden, jeg kom for at hjælpe.
Hvorfor må jeg ikke komme med?
Fordi du skal passe på mor.
Og du passer på din far.
Pas på dem.
De er i gode hænder.
Bedstefar?
Noa.
Det er din oldefar. Vis ham respekt.
Fortæl ham, hvad du hedder.
- Jeg hedder Sem. - Min ældste.
Kom nærmere og lad mig se dig.
Du er en heldig dreng. Du ligner din mor.
Ikke din far.
Fortæl lidt om dig selv.
Hvad kan du allerbedst lide?
- Bær. - Hvilket?
- Bær. - Bær? Ja.
Hvad kan slå smagen af friske, røde bær?
Det er så længe siden, at jeg knapt kan erindre smagen.
Har du nogle med til mig? Ikke?
Jeg er så lækkersulten. Måske en anden dag. Du må være træt.
Sov en smule.
Det passer jo fint...
Hvad vi skal diskutere, er ikke for drenges ører.
- Du vidste, jeg ville komme. - Ja.
Før min far døde, fortalte han mig, at hvis mennesket fortsatte på den måde -
- ville Skaberen tilintetgøre denne verden.
Så hvad jeg så, er sandt?
Alt liv slukkes, på grund af menneskenes gerninger?
Det kan ikke gøres om?
Noa, han snakker på en måde, du kan forstå.
Så sig mig, kan denne ødelæggelse afvendes?
Nej.
Han sendte mig herhen.
Hvorfor sendte han mig, når jeg ikke kan stoppe det?
Måske sendte han dig, så du kunne drikke te sammen med en gammel mand.
Og andet så du ikke? Tilintetgørelsens ild og bjerget?
Nej, ikke ild.
- Vand. - Vand?
- Min far hævdede, det ville være ild. - Jeg så vand.
Død ved vand.
Jeg så død.
Og jeg så nyt liv. Der er også noget andet, bedstefar.
Noget, jeg skal gøre. Jeg ved det.
Jeg kunne bare ikke se, hvad det var.
Nyt liv? Måske skal du se mere.
Sendte han dig ikke, så du kunne drikke en kop te med en gammel mand?
Medicin er altid bitter.
- Hun overlevede som den eneste. - Var hun hårdt såret?
Hun havde et dybt sår i maven.
Mor hjalp hende, og jeg holdt hendes hånd.
Hun følte sig garanteret i sikre hænder.
Ild fortærer alt.
Vand skyller urenheden væk.
Han skiller urenheden fra det gode. De onde fra de uskyldige.
Og det, som synker fra det, som stiger op.
Han tilintetgør alt.
- Kun for at starte på ny. - Er du sikker?
Ja. Stormen kan ikke stoppes. Men den kan overleves.
Du får muligvis brug for dette. Et frø.
Fra den første Have. Edens Have.
Og husk, Noa. Han valgte dig af en årsag.
Så fang mig dog. Det kan du ikke.
Far.
Min bedstefar lever.
Han hjalp mig til at se, hvad vi skal gøre.
Menneskene bliver straffet for det, de har gjort mod denne verden.
Der kommer ødelæggelse. Pinsler.
Men vor familie blev udvalgt til en stor opgave.
Vi blev udvalgt til at redde de uskyldige.
De uskyldige?
Dyrene.
- Hvorfor er de uskyldige? - Fordi de stadig lever som i Edens have.
Ja.
Vi må se til at de overlever. For at begynde forfra.
Hvad med os?
Jeg tror også, vi må starte forfra.
Vi må starte forfra i en ny og bedre verden.
Men først må vi bygge.
Bygge hvad?
En stor flodbølge kommer. Himlens vand -
- vil mødes med Jordens vand. Vi bygger et skib, så vi kan overleve stormen.
Vi bygger en ark.
Din forræder.
Men han er et barn af den ældre.
Stop det der.
Vi har arbejde, der skal gøres. Hjælp os.
Skulle vi hjælpe jer? Vi har hjulpet jeres slags én gang.
Og på grund af jer har vi mistet alt.
Ikke alt. Vi kan redde resterne.
Vi kan tjene Ham igen.
Din usle forræder.
Skaberen.
Hvad sker der?
Hvad er det?
Dette?
Det er vores ark.
Vi vil hjælpe denne mand.
Nej.
Sem. Vent.
Gør det stadig ondt?
Kam!
Sem, han har jo ingen.
Far, har du set dem?
Far.
Ja, Jafet.
Det begynder.
Er du klar?
Den sover.
Sagte.
Se, det er en hun, og det er en han.
Efter stormen bliver de mor og far.
Og deres afkom spredes ud i hele verden.
Vi må passe godt på dem og beskytte dem.
Sker der dem noget, er en lille del af Skabelsen for evigt tabt.
Alle disse uskyldige skabninger er nu i vores varetægt.
At beskytte dem, er vort kald.
Far.
Alle fugle kommer i par.
Du har mor, og Sem har Ila. Hvem har jeg?
Hvad med Jafet? Er der nogen for os?
Så du, hvordan Han skabte skoven, så vi havde træ til arken?
Hvordan han sendte os fuglene?
Sender han ikke alt, hvad vi har brug for?
Mor.
- Hvad er der? - Slanger.
Kommer der også slanger?
Alt, der kan krybe og gå.
Alt, der sniger sig.
Det er i orden.
Far.
Vær ikke bange.
Ingen gør denne knægt noget.
Fortæl mig dit navn.
- Kam. - Kam?
Jeg er Tubal Kain. Kender du mig?
Kender du ikke din konge?
Min far siger, der ikke er en konge i Skaberens have.
Kam, kom her.
Tag ikke min bedste soldat.
- Han er ikke en af jer. - Han holder et sværd i hånden.
Jeg tror, han hører mig til.
Kam.
Smid det væk.
- Nej, han gav mig det. - Gør, som jeg siger.
Da jeg hørte snakken om mirakler, ville jeg ikke tro det.
Men jeg så med egne øjne, hvordan fuglene fløj hertil.
Jeg måtte komme.
- Her er intet til dig. - Åh, dog.
Det hele tilhører mig.
Landet, skoven.
Og din fæstning.
Troede du virkelig, du kunne beskytte dig mod mig, derinde?
- Det er ikke for at beskytte os mod dig. - Hvad er det så?
En ark. Beregnet som tilflugt for uskyldige.
Når Skaberen sender syndfloden, og skyller de onde fra Jordens overflade.
Han er ligeglad, hvad der sker. Vi har ikke hørt fra Ham, siden han mærkede Kain.
Vi er alene. Forældreløse børn. Forbandede.
Overlever i vore anstrengelsers sved.
Jeg ville være forbandet, hvis jeg ikke gør alt for at sikre vor overlevelse.
Naturligvis.
Har vi mødtes?
Jeg er søn af Melek.
Jeg nedstammer direkte fra Seth.
Vend tilbage til Kains byer. Vid, at I alle er blevet dømt.
Jeg står her sammen med mine folk, og du er alene, og er mig ulydig?
Jeg er ikke alene.
Vær ikke bange.
Hold stand.
Disse væsener, er de med jer?
Mirakler? En syndflod, siger du?
Måske har du ret.
Måske var det ikke nok at fordrive os fra Paradis. Måske vil han -
- komme tilbage og dræbe os. Hvis han gør det -
- vil jeg styre dit skib gennem stormen.
Du og din lige kan ikke flygte.
Jeres tid er forbi.
- Landet er fordærvet. Byerne er døde. - Hør ikke på ham.
Mit folk står stadig bag mig. Og der kommer flere.
Jeg frygter ikke mirakler, søn af Melek.
Hvis du afslår nu, vil jeg vende tilbage
Med en hær.
Vi går igen.
Far?
Vil der virkelig komme så mange?
Vi må ikke spilde tiden.
Jo hurtigere han sender regnen, jo bedre er det.
Indtil da, er vi sikre herinde.
Vi smeder.
Først våbnene, dernæst menneskene.
Kun de der kæmper, får noget at spise.
De får våben, og bliver trænet.
Og han vil ikke kunne gøre noget.
Med en hær kan vi knuse kæmperne.
- Skal jeg komme igen senere? - Nej.
Tror du, de angriber os?
Når regnen kommer.
Hvordan vil det være?
Jeg har set det. Set så mange døde.
Jeg ved ikke, om der findes ord for det.
Afslutningen på alt.
Begyndelsen. Begyndelsen på alt.
Sig frem. Hvad du end har lavet, så har Sem altid kunnet lide dig.
Sem har brug for en kvinde.
En rigtig kvinde.
Han skal have en familie.
Og det kan jeg ikke give ham.
Og jeg vil ikke stå i vejen for det.
Selvom han vil det. Jeg gør det ikke.
Desuden vil Skaberen nok ikke have en ufrugtbar tøs på arken.
Ila. Ila.
Da vi dengang optog dig i familien -
- var jeg overbevist om, at du ville blive en byrde.
Jeg ville ikke se, hvordan endnu en blev ødelagt af denne verden.
Men jeg havde uret. Du er en gave.
En yderst kostbar gave. Og glem aldrig, hvor stor en gave du er.
Jeg ved, at du vil finde hustruer til Jafet og Kam.
- Du burde også lede efter en til Sem. - Ila.
Og hvor skal du så hen?
Vær ikke urolig. Du skal spise!
Hvordan får man dem til at stoppe?
Jeg har to tøser. Jeg har to tøser...
Hvad er der sket?
Alt dette burde være stuvet om bord.
- Stormen kommer. - Hvad med kvinderne? Hvor er de?
- Hørte du mig ikke? - Jo, men hvornår kommer de?
- Der vil ikke komme kvinder. - Hvad?
Nej, du sagde Skaberen ville give os, hvad vi har brug for.
- Hjælp din bror. - Det kan du ikke gøre mod os.
- Hvordan skal jeg så være en mand? - Hjælp din bror.
- Du vil, at jeg skal forblive et barn. - Nej!
Jeg beder dig om at være en mand. Og gøre, hvad der må gøres.
Kam!
Hvad laver du, Noa?
Det onde er ikke kun i ham, men i os alle.
Jeg så det
Noa.
Vi har også noget godt i os. Bare se vores sønner.
Sems trofasthed. Jafets godmodighed. Kams ærlighed.
Gode mænd. De bliver gode fædre.
Sem er blind af lyst.
Kam er gerrig.
Og Jafet lever kun for at behage. Og jeg er ikke bedre.
Og dig? Findes der noget, du ikke ville gøre for de tre drenge?
- Vi ville dræbe for at beskytte dem? - Ja.
Vi er ikke bedre.
Vi var svage og egoistiske at tro, at vi var anderledes end dem.
Vi vil arbejde og opfylde vores opgave.
Og så vil vi dø.
Som alle andre.
Det er børn. Det er vores børn, Noa.
Har du ingen medlidenhed?
Medlidenhedens tid er ovre.
Nu kommer straffens tid.
Kam?
Bedstefar?
Har du noget med til mig?
Plantede Noa frøet, som han fik af mig?
Ja.
Og i hele den skov, fandtes der ingen bær?
Sem lovede mig nogle bær.
Undskyld, men det vidste jeg ikke.
Det er en skam.
Hvorfor kom du her?
Det er om Noa. Han har ingen kvinder til vores sønner.
Sem har Ila, men hun er ufrugtbar.
Finder han ingen kvinder, får de ingen børn.
Retfærdighed.
Skaberen tilintetgør denne verden, fordi vi ødelagde den.
- Altså skal vi også tilintetgøres. - Nej.
Det nægter jeg at tro er sandt.
Nu, når jeg ser mine sønner -
- er kærlighed det eneste, de higer efter.
Er det ikke nok, at de er gode i deres hjerter?
Hvem er god? Hvem er ond? Hvordan skal jeg kunne afgøre det?
Det er Noas valg. Ikke dit, ej heller mit.
Det tyder på, han allerede har valgt.
Du vil altså ikke hjælpe mig?
Jeg ved ikke, om jeg kunne hjælpe.
Hvis jeg prøvede, ville det medføre pinsler og tragedie.
Og det vil til syvende og sidst ramme Noa.
Er det, hvad du ønsker?
Jeg vil have, at mine sønner får børn. Jeg vil have, at de skal være lykkelige.
Jeg holder det ikke ud, at de skal dø alene.
Gør plads.
- Hold dig fra mig. - Det er i orden.
Jeg gør dig ikke noget.
Jeg har noget frugt.
Her.
- Hvad vil du? - Ingenting.
- Er du alene? - Ja.
Og dig?
Jeg kan hjælpe dig med at flygte.
Nej.
Jamen så bliver jeg her lidt endnu.
Hvis det er i orden?
Jeg hedder Mariel.
Sem!
Find ham, og bring ham med hjem.
Vær forsigtig.
Kam?
Vær ikke bange, oldebarn.
Vær ikke bange.
- Bedstefar? - Ja.
- Hvad laver du her? - Leder efter bær. Jeg er lækkersulten.
Kom og hjælp mig. Mine øjne er ikke så gode mere.
- Jeg leder efter Kam. - Det er tid nok til det.
Kom her. Kom.
Kom her og hjælp mig.
Her er nogle... Her er nogle bær.
Der er ikke noget her, bedstefar.
- Lad mig bringe dig hen til Noa. - Nej, det behøver du ikke.
Tag bare af sted. Smut du bare.
Vent lige.
I ti år har du været en del af familien.
Ti år.
Elsker du dem? Sem og Noa?
Han reddede mit liv. Han opdrog mig.
Ja, det gjorde han.
Og du er som hans egen datter.
Mit oldebarn.
Ti år i skyggen af min familie, og dog har jeg aldrig velsignet dig.
Må jeg?
Kam! Ila!
Du kan gå nu. Gå hen til ham.
Gå nu. Gå.
Ila!
Ila, vi skal med det samme ...
Vi må væk herfra. Vi skal af sted.
Jeg er et menneske, Skabt i Dit billede.
Hvorfor taler du aldrig til mig?
Jeg giver liv, og jeg tager dem igen. Ligesom Dig.
Jeg er som dig. Og det vil jeg altid være.
Tal til mig.
Tal til mig!
Det er begyndt.
Døden kommer fra himlen.
Regnen vil skylle os væk fra Jordens overflade.
Men vi er mennesker. Vi afgør selv, om vi skal leve eller dø.
Vi er mænd. Står vi sammen kan vi ikke besejres.
Vil I gerne leve?
Vi dræber kæmperne. Vi dræber Noa.
Vi tager arken.
Noa!
Hvor er Kam?
Nej! Nej!
- Vi må væk herfra. - Jeg efterlader dig ikke.
Kom her og hjælp!
Hjælp mig. Jeg bønfalder dig.
Hjælp mig. Hjælp mig.
Kam! Kam!
Kam!
Semyaza! Semyaza!
- Noa? - Hvor er Kam?
Så er det sandt!
Kam.
Fremad!
Beskyt din mor. Beskyt alle sammen.
Min skaber. Tilgiv mig.
Skaberen henter ham hjem.
Noa?
Kam!
Sem, gå ind med dig. Ind med dig.
De indtager os. Gå indenfor.
Farvel, søn af Lemek.
Sem, hvor er du?
Sem?
Sem.
Sem!
Jeg beder dig, Noa.
Der må være noget, vi kan gøre.
Vi kan kaste reb ud.
Det er ikke soldater alle sammen, far. Det er mennesker.
- Vi har plads. - Vi har ikke plads til dem.
Det varer ikke længe, så er de væk.
Alt hvad der er tilbage af Skabelsen, er bag disse mure.
Udenfor hersker der kun kaos igen.
Er I vrede? Dømmer I mig?
Lad mig fortælle jer en historie.
Den første, min far fortalte mig, og den første, jeg fortalte jer.
I begyndelsen var der intet.
Ikke andet end stilheden, og uendeligt mørke.
Og Skaberens ånde berørte intetheden, og sagde:
Lad der være lys. Og lyset blev til.
Og det var pragtfuldt. På førstedagen:
Og det formløse lys samledes til stof. Andendagen:
Jorden blev skabt. Vor smukke, skrøbelige verden.
Et stort varmt lys varmede dagene. Og et mindre lys oplyste nætterne.
Og der blev aften, morgen, og endnu en dag.
Og Jordens vande samlede sig.
Og i deres midte hævede sig tør landjord.
Endnu en dag gik.
Og jorden lod planter gro, et grønt tæppe spredtes udover Skaberens jord.
Også havene vrimlede med liv.
Store skabninger fra dybet, der ikke findes mere.
Talrige arter af fisk, af hvilke nogle stadig svømmer rundt i havene.
Og snart vrimlede luften med fugle.
Der blev aften og morgen. Femtedagen.
Jorden fyldtes med levende væsner.
Alt, hvad der kan krybe og kravle, og hver en skabning, der går på landjorden.
Og det var godt. Alt var godt.
Der var lys, luft, vand og jord. Det var rent og uspoleret.
Planterne, fiskene, dyrene og jorden.
Hver af sin art, og dog en del af en helhed.
Alt var i skønneste orden, og der var balance.
Det var Paradis. Alt skabt af Skaberen hånd.
Så skabte Skaberen manden. Og ved hans side kvinden.
Vores stamfader og stammoder.
Han gav dem et valg.
Følg mørkets fristelser, -
- eller hold fast ved lysets velsignelse.
De spiste af den forbudte frugt. Deres uskyld blev slukket.
I ti generationer efter Adams synd, har der været krig menneskene imellem.
Bror mod bror.
Nation mod nation.
Mennesket mod Skabelsen.
Vi myrdede hinanden.
Vi ødelagde verden, det var vores værk.
Mennesket gjorde det.
Alt, der var smukt. Alt, der var godt.
Vi ødelagde det.
Nu begynder det igen.
Luft, vand, jord, planter, fisk, fugle, og dyr.
Paradisets genkomst.
Men denne gang -
- denne gang uden mennesker.
Betræder vi Edens Have igen -
- ville vi endnu engang ødelægge den.
Nej.
Skaberen har dømt os.
Menneskeheden må dø.
Sem og Ila, I to vil begrave jeres mor og mig.
Kam begraver jer to.
Og Jafet vil stede dig til hvile.
Og du, Jafet, bliver Jordens sidste menneske.
Og med tiden bliver du også til støv. Skabelsen bliver overladt til sig selv.
Uforstyrret og vidunderlig.
Jeg beklager det med pigen, og det gør mig ondt for dig.
Men opgaven, der er blevet os tildelt, er større end vore længsler.
Kam.
Noa.
Ved Noa, at jeg er her?
- Ved han, at jeg er her? - Nej.
Hvorfor hjælper du mig?
Der var en pige.
Jeg forsøgte at bringe hende med.
Men han lod hende dø.
Og nu vil du have hævn?
- Nej. - Jo, du vil.
Jo, du vil.
Der er ingen tilbage.
Alt er dødt nu.
Det var hans ønske.
En verden uden mennesker.
Det forstår du forhåbentlig.
Jeg forstår, hvor svært det må have været for dig.
For en mand der respekterer liv, og en mand der elsker sine børn.
Du har været stærk.
Det er sket nu.
Det er overstået, og du kan lægge byrden fra dig.
Noa.
Det er i orden.
Hvis din far finder mig, vil han dræbe mig.
Vi må være parate. Jeg er for svag.
- Hvad laver du? - Jeg må genvinde min styrke.
Dyrene var uvurderlige. Der var kun to af dem.
Og der er kun en af min slags.
Regnen. Miraklerne var kun for deres skyld.
Dem? Din far fylder skibet med dyr, mens børn drukner.
Han taler nedsættende til dig, når han siger, du skal tjene dem?
Nej.
De er til for os.
Det er menneskets storhed.
Da Skaberen var færdig med himlen, Jorden og havet -
- ja, og sågar dyrene, -
- var han stadig ikke tilfreds.
Han havde brug for noget større.
Noget, der kunne regere over jorden. Som skabningen kunne underkaste sig.
Derfor skabte Han os i sit billede.
Det er din verden, Kam. Grib den.
Ila?
Bedstefar.
Hvad er der?
Du er ikke syg.
Men det er umuligt.
Hvad? Hvad er der?
Noa.
Det er hans barnebarn.
Hvad nyt?
- Far. - Noa.
Vi kommer for at bede om din velsignelse.
Jeg forstår ikke.
Jeg er med barn.
Det er umuligt.
Du er ufrugtbar.
Det kan du ikke være. Hvordan er det muligt?
Bedstefar.
- Jeg bad Bedstefar. - Om hvad? At undergrave Skaberen?
At skabe en fremtid for vores børn.
- At give menneskeheden en fremtid. - Aner du, hvad du har gjort?
Alles menneskers liv er slut.
Ved du ikke, hvad jeg er tvunget til at gøre?
Nej.
Jeg bønfalder dig. Jeg bønfalder dig.
Jeg kan ikke gøre det.
Fortæl mig, at jeg ikke skal gøre det.
Jeg bønfalder dig.
Har jeg ikke gjort alt, hvad du bad mig om?
Er det ikke nok?
Hvorfor svarer du mig ikke?
Hvorfor?
Jeg svigter dig ikke.
Jeg vil ikke svigte dig.
Det vil ske.
Far?
Regnen er stoppet.
Skaberen viser vort barn barmhjertighed.
Regnen er stoppet på grund at barnet, ja.
Men Han smiler ikke.
Hvis barnet er en dreng -
- afløser han Jafet som det sidste menneske.
Hvis det bliver en pige, -
- kan det vokse sig til en mor.
Derfor må det dø.
Er du gået fra forstanden? Det er mit barn.
Hvis det er en pige, byder fødselsretten mig -
- at dræbe barnet.
Mor. En fugl.
Intet. Ingen landjord.
Intet.
Vi tager alligevel af sted.
Ila, der er intet.
Der er intet derude. Hvor meget mad og vand har I?
- Til en uge? En måned? - En måned.
Vent. Vent, indtil fuglen finder land.
- Jeg beder jer. - Jafet, send fuglen igen.
- Den er for træt. - Så væk en anden.
Her.
En, der kan finde os et hjem.
Nej.
Vi forlader jer i dag.
De dør derude.
Ikke hvis de bliver.
Og lader dig dræbe deres barn?
Noa. Noa!
Det var mig.
Det var mig, Noa.
Så straf mig dog!
Straf mig, Noa.
Ikke dem. Ikke barnet.
- Jeg bønfalder dig. - Barnet bliver ikke straffet.
Vi bliver alle straffet.
Os alle.
Jeg gør det ikke frivilligt.
Det er noget, jeg er tvunget til at gøre.
Det gør ondt.
Men det er retfærdigt.
Retfærdigt?
Hvordan?
Hvordan er det retfærdigt?
Det er et barn, Noa.
Hvis du gennemfører det -
- mister du dine sønner, du vil miste alt.
Du mister mig.
Jeg elsker dig, Noa.
Jeg har fulgt dig overalt og gjort alt for dig.
Jeg tilgav dig, da alle døde. Jeg tilgav dig.
Jeg var klar til at dø sammen med dig.
Men dette, kan jeg aldrig tilgive dig.
Dreng eller pige. Jeg vil aldrig tilgive dig det.
Og så dør du alene. Alene og hadet. Hadet af alle du elsker.
Det er retfærdigt?
Det er retfærdigt.
Tiden er inde.
Du må lokke ham derhen.
Et slag i hovedet, og så er han død.
For en sikkerheds skyld.
Jeg ved ikke, om jeg er i stand til det.
Han dræbte din kvinde, og nu vil han myrde din brors førstefødte.
Er det, hvad du ønsker?
At din søster dør til havs?
En mand bliver ikke styret fra Himlen.
En mand bliver styret af sin vilje. Nu spørger jeg igen.
Er du en mand?
Fint.
Hvis du er en mand, kan du også dræbe.
Men han vil ikke følge mig.
Pas godt på barnet.
Vær ikke bange, mor. Vi ses i den nye verden.
Far.
Nej. Nej!
Jeg dræber dig!
Jeg troede, du var god. At det var derfor, Han valgte dig.
Han vidste, at jeg ville færdiggøre Hans arbejde.
Intet andet, søn.
Det er din tid nu.
Kom med.
Slap af.
Det er i orden. Du er i sikkerhed her.
Få det til at blive indeni mig.
Din søn fødes nu.
Tænk ikke på andet.
Far, de er vågnet. De spiser hinanden.
- Dyrene. - Hvad?
Kom.
Det er umuligt for dem at vågne før tid.
Det skal nok gå.
- Tublai-kain. - Jeg sagde det jo.
Jeg frygter ikke mirakler.
Sådan, ja.
Lidt mere..
Dreng eller pige?
Hvad sker der?
- Der er en til. - To?
Det er i orden.
Mor? Hvad er der?
Undskyld.
Jeg beklager dybt.
Det er søstre.
Jeg lader ham ikke røre det.
Jeg skulle have dræbt dig, da jeg dræbte din far.
Men det gør jeg nu. Nu!
Menneskets ondskab kommer ikke til at bo i det nye Edens Have.
Han er min.
Arken, dyrene og dine kvinder tilhører mig.
Jeg vil bygge en ny verden, i mit billede.
Nu er du en mand.
Skaberen har ikke glemt os.
Hun hed Mariel.
Hun var uskyldig.
Hun var god.
Det er en dreng.
Det er en dreng... Det er en dreng.
Hvor er hun?
Nej, nej.
De er så smukke.
- De? - Hun fik to.
Han giver os håb.
Nej! Nej! Du må ikke.
Nej! Nej!
Noa, jeg bønfalder dig.
Det er mine børn. Dine børnebørn.
- Ingen kan stoppe mig. - Jeg ved, jeg ikke kan stoppe dig.
Lad dem ikke dø i gråd.
Lad mig holde dem.
Lad dem blive rolige først.
- Du skal ikke se på det. - Jeg vil holde dem.
Hurtigt!
Gør det hurtigt.
Jeg kan ikke.
Luk øjnene, Jafet.
Du behøver ikke at tage af sted.
Jeg hører ikke til her.
Jeg er glad for, at det starter på ny med dig.
Måske lærer vi at være venlige.
Vil han komme tilbage?
Nogle ting kan ikke repareres.
Jeg er nødt til at vide det.
Hvorfor skånede du dem?
Jeg kikkede op på de to små piger.
Og alt, jeg havde i mit hjerte var kærlighed.
Hvorfor er du så alene, Noa?
Hvorfor er du alene her overladt til sult og tørst?
Fordi jeg svigtede.
Jeg svigtede jer alle.
Gjorde du?
Han valgte dig af en grund, Noa.
Han viste dig menneskenes ondskab.
Og vidste, at du ikke ville svigte.
Men så så du godhed også.
Valget lå i dine hænder, fordi han lagde det der.
Han bad dig afgøre, om vi var værd at redde.
Og du valgte nåden.
Du valgte kærlighed.
Han har givet os en ny chance.
Du er far... og bedstefar.
Hjælp os at blive bedre denne gang.
Hjælp os at starte på ny.
Skaberen skabte mennesket i sit billede -
- og gav Verden i hans varetægt.
Den fødselsret -
- er givet videre til os.
Til min far og til mig.
Til mine sønner.
Sem -
- Jafet -
- og Kam.
Denne fødselsret gives nu videre til jer.
Mine børnebørn.
Dette skal være dit arbejde...
Og dit ansvar.
Således siger jeg til jer.
Vær frugtbare og formér jer.
Og genopfyld Jorden.
Danske tekster af - RELEASED -
Søg, og du skal finde os på www.HoundDawgs.org